- Kommer du? - Nei.
- Det blir livets store opplevelse. - Nei.
- Alle skal dit. - Ikke overdriv. Jeg skal ikke dit.
Ikke Mrs Miggins fra Kakestua heller.
Du vet godt at Mrs Miggins er sengeliggende fra nesen og ned.
Dessuten feirer hun dagen ved å bake en minnekake -
- formet som en enorm kake!
For en fantasi den damen har.
Vår største oppdagelsesreisende kommer hjem! Fest i gatene!
Kvinner ler, barn synger. Se der!
En mann blir antastet av ni fremmede sjøfolk, men smiler!
Hjemkomsten til Sir Walter-Se- så-stort-skip-jeg-har-Raleigh, -
- er meg utsøkt likegyldig!
Vær forsiktig, ellers danser barna utenfor vinduet ditt -
- og synger "surpomp, grinebiter". Vil du det?
Det overlever jeg nok. Forsvinn før jeg kapper av hodet ditt, -
- graver ut innmaten og gir det som vase til din mor.
For en kloss! Kristenhetens mest fjollete påkledning!
Med ett unntak.
- Baldrick, du ser ut som en hjort. - Takk! Du ser også flott ut.
- Hva vil du? - Kan jeg få fri i ettermiddag?
Selvsagt ikke! Tror du at du er et menneske?
Du får fri når du dør. Ikke før!
Jeg ville hilse den tapre Sir Walter. En slik dag er jeg stolt av -
- å tilhøre verdens største kongerike. - Mange andre i dyreriket er sikkert enige.
Hold kjeft! Fordømte oppdagelsesreisende!
Drar avsted til Huttaheiti, kommer hjem tropesyk og solbrent, -
- med en sekk brune klumper som folk har bilde av på do.
- Tenk på folk som arbeider! - Tjenerne!
- Nei. Jeg arbeider! Bare se her! - Hva er dette?
- Har du glemt det, herre? - Det er et retorisk spørsmål.
Nei. En potet.
For deg og meg er det en potet. For Sir Walter-fordømte-Raleigh -
- betyr det landeiendommer, fine kjøretøy og så mange piker tungen hans rår med!
Han tjener seg rik på dem. Folk røyker dem, bygger hus av dem.
Snart eter de dem vel!
- Rarere ting har skjedd. - Nettopp.
- At den hesten ble pave. - Riktig.
Sikkert et fjols med papegøye på skulderen som selger gipsfigurer -
- av Sir Francis Drake med forgylt bak.
Surpomp, grinebiter, surpomp, grinebiter.
Og hvorfor er ikke du på skolen?
- Har du begynt å snakke med deg selv? - Ja. For å få en intelligent samtale.
- Hva vil du? - Jeg skal ønske Sir Walter velkommen.
- Blir du med? - Nei takk.
Liksom-sjømenn som i timevis forteller om å plukke mark ut av skipskjeksen -
- og drikke urin, er ikke min yndlingsunderholdning.
Som du vil. Tjener, hatten min.
- Potet? - Jeg har ikke begynt.
Du spjåker deg iallfall ikke ut som røverne i Nottingham-skogen.
- Vær så god, mylord, - Takk.
Jo, det gjør du.
Bra du ikke blir med. Du er ikke populær ved hoffet. Dronningen og jeg -
- har mye å snakke om. - Dette kan vente til i morgen.
Jeg kommer. Dronningen og jeg er nok alene om å ha fornuftig antrekk.
- Hvem er det? - Melchett, mylady.
Vent! Lukk øynene.
Kom inn!
Ohoi der, min skjelvende styrmann. Hiv ohoi!
- Åpne øynene. - Takk, majestet. Og...
- Hva er det, Melchy? - Jeg hadde ventet å møte -
- den tapre sjøfarer som anropte meg da jeg kom inn.
Kanskje han har lettet anker og seilt videre?
- Nei! Det var meg! - Majestet!
- Umulig! - Ditt smiskende krek.
Hvor er denne skjellbegrodde, hyseduftende skipsrotta -
- Sir Kantre-Walter Raleigh, som sies å være like spennende -
- som en av sine poteter!
Blackadder er en riktig landkrabbe, Melchy!
Åpenbart ingen sjøløve med ohoi og kast loss og en flaske rom på kjøpet!
Det er han! Å Gud!
Ser jeg guddommelig og kongelig ut, og samtidig søt og villig?
- De er enhver sjøulks drøm. - Det var det jeg trodde.
Er han virkelig flott, kanskje jeg gifter meg med ham.
- Er ikke det litt forhastet? - Langt ifra!
Det blir ikke din første lille forhastelse!
Deres majestet!
Spleise mine master, Sir Walter. Ramsalt å se deg, gamle pirat!
Unnskyld?
Hun sa morn.
Jeg bringer henne gaver og besittelser hinsides hennes villeste drømmer.
Sikker?
Jeg har nokså ville drømmer. Jeg vet ikke hva det betyr, -
- men forleden var det et enormt tre, og jeg satt oppå det...
En gang drømte jeg at jeg var et pølsebrød...
Unnskyld! Det er så spennende at jeg ikke vet hva jeg sier.
Kom! Jeg vil høre absolutt alt!
Vær rede til å høre om grusomt slit, utholdenhet og smerte!
Vi seilte ut fra Plymouth våren 1552.
- De husker lord Blackadder? - Nei.
Men jeg ser han er en slik treg landkrabbe jeg alltid har foraktet.
Riktig! Ikke plag Sir Walter, Edmund!
To ganger i forrige uke utkjempet jeg en kamp med en mann med to hoder -
- og uten kroppshår. Jeg vedder på at det mest spennende den slappe reken -
- har opplevd var da tjeneren glemte å sukre grøten hans.
Så pene ben!
Mens jeg har verdens seks hav i min hule hånd, -
- så kunne han ikke engang putte seks sukkerkuler i munnen.
- Det er ikke håp for ham, Walt! - Det tør man si!
Soverommet mitt er rett opp trappen.
- Jeg trodde det var sju hav. - Ja, rent tallmessig.
Vi sjømenn regner ikke med havet rundt Kapp det gode håp.
Det kalles Dødens hav. Ingen sjømann har krysset det levende.
For et forbløffende sammentreff.
Hva da?
Jeg har selv tenkt meg en tur rundt Kapp det gode håp.
Jeg drar torsdag om en uke, tror jeg det var.
Nå som, jeg har glemt navnet, er kommet tilbake, og hele hoffet lukter fisk, -
- overveier jeg å dra alt i dag. - I så fall er De helt vettløs!
- Eller kanskje fryktløs? - Er det sant? Er du fryktløs?
Jeg ler frykten opp i ansiktet. Vrir nesen om på angsten.
Gosh! Jeg hadde glemt hvor flott du er!
Ved Kapp regner det så hardt at man får sår i hodet.
Kanskje en lue var noe å vurdere?
Store drager farer opp og sluker hele skip.
Jeg får ta med den store rekehåven min.
Edmund, du er helt skjønn!
Gjør du dette, så tror jeg at jeg vil gifte meg med deg.
Ja visst! Og hvem er din skipper?
Jeg vet bare om én med liten nok hjerne til å våge en slik reise.
- Og hvem er det? - Rom. Kaptein Rødskjegg Rom.
Bravo! Det var en prøve. Hvor er han på en tirsdag?
Husker jeg rett, er han hos Gamle Sjøhund.
- Hvor er Gamle Sjøhund? - På tirsdager i seng med skipperen.
...gutten min.
...riktig. Jeg vil hyre deg og skuta. Gir du meg hånden på det?
Du har en kvinnehånd, mylord. Disse yndige såsissene -
- har nok aldri heist et anker i storm! - Det stemmer nok.
Du har kvinnehud, mylord! Den har nok aldri kjent rappene av katten -
- og blitt gnidd med salt og flådd av en piratskipper for å bli strømper -
- til yndlingskahyttgutten. - Utrolig, men du har rett igjen.
- Hvorfor slapp jeg ombord et slikt fjols? - For pengene i pungen min.
En kvinnepung, mylord!
Den har nok aldri vært brukt som robåt.
Aldri har seksten skipbrudne sjømenn blitt slengt rundt i den!
Riktig! Når det gjelder historier om mot, får jeg nok holde munn.
Kvinnemunn, mylord! Den munnen har aldri gnagd gjennom en skipsside -
- for å slippe unna morderhaien! - Ante ikke at jeg måtte -
- både spise og hyre skuta di! Ettersom du åpenbart er gal -
- sier jeg farvel.
Dere krek av noen hoffmenn er skjødehunder for en jentunge!
Heller skjødehund for en jentunge enn... en tomsing!
Så du har futt likevel! Vær ikke redd... jeg kommer!
Vi setter seil snarest! Jeg henter min førstestyrmann -
- så fort mine ben kan bære meg. - Du har kvinneben!
De er nok aldri blitt kappet av et fallende seil -
- og feid i havet midt for øynene dine! - Ikke dine heller!
Der tar du feil!
Du får ingen annen. Det er rene selvmordet.
- Hva heter førstestyrmann? - Percy.
- Har han nautiske kunnskaper? - Han er iallfall et naut.
Jeg blir ikke med. Det sier jeg bare.
Jeg vil selvfølgelig, men jeg har dessverre time -
- for hårfjerning i neseborene neste år.
Å! Jeg trodde det var fordi du er så feig.
Ikke vær latterlig. Du kjenner meg.
Jeg ler frykten opp i ansiktet og vrir om nesen...
...på den fryktelige morderhaien! Jeg er ingen dott -
- som blir skremt fra vettet ved synet av litt vann!
Jeg innrømmer det! Jeg er vettskremt!
Du skjønner, da jeg var baby, ble jeg misbrukt av en piggvar.
Du vet vel ikke hvordan jeg kan slippe dette?
- Du kunne gjemme deg. - Gjemme meg?
Genialt? Hvor?
- I kista! - Hvilken?
Perfekt.
La oss øve. Edmund kommer inn og sier: "Morn, Baldrick. Har du sett Percy?"
- Du svarer: - "Nei, herre. Ikke på hele dagen."
Strålende! Nå kommer han!
Hvor faen er sinken Percy? Har du sett ham?
Ja, herre! Han gjemmer seg i kista!
Kom igjen, svampskalle! Heng i! Vi må rekke tidevannet.
Edmund, jeg er så stolt!
Du er min fullkomne helt! Jeg blir helt skjelven, altså!
Jeg er rørt. Om De nå og da ville ofre meg en tanke -
- og kanskje bli litt skjelven igjen, så ville min sikre død -
- føles som en bagatell.
- Jeg har skrevet et dikt. - Jeg er beæret!
Når det mørkner i sør og hundene gjør
Når skyene flakker og endene gakker
Når himmelen er rø' og kua sier mø
Husk din sete dronning, for hun tenker på deg
Det heter "Edmund".
Shakespeare hjalp meg med tittelen, men resten er mitt!
Jøje meg, blomsten min. Det var en vakker tale.
Ikke lenge siden du bare kunne si: "Lizzie gjøre bom-bom."
Hold munn, dadda!
Nå vil sikkert Melchy og... Wally også si noe.
Ja, det er klart!
Adjø, Blackadder. Jeg ville sagt "bon voyage", men det er ingen vits.
- Om tre måneder er du død. - Jeg håper du vet jeg elsker deg.
Farvel. Våre beste kartografer har laget et kart over området du skal gjennom.
De ber om at du fyller det ut etter hvert. Adjø.
- Hva er det? - Til Tilbury, mine venner!
Vinden er i seilene og årene i tollegangene. Vi må dra!
Min skipper. Lang i skjegget, kort i beina.
Jeg håper oppriktig at det ender lykkelig.
Ende! Du har en kvinnes ende!
Det nydelige ferskenparet har nok aldri måttet presses ned -
- mellom to knuste bord for å plugge en lekkasje og berge et skip!
Nei, og det er jeg svært glad for!
- Hva er galt med kvinners ende? - Ikke stor nok.
Kanskje min!
I så fall, vesle frydepudding, kaster vi ikke bort tiden!
Jeg er en gammel sjøulk uten bein, og med skjegg en grevling kan gå vill i, -
- men vil du ha meg, er jeg din skipper for alltid. Hva svarer du?
Ja takk!
Jeg kommer tilbake! Vi kommer alle tilbake!
Å Edmund! Avskjedens stund! Har du rent undertøy?
Spis ikke utenlandsk mat, og pass deg for fremmede menn.
Oppdag et land til meg og kom hjem med en grønnsak... og alt!
Madame, jeg skal gjøre alt jeg kan. Farvel!
Sitt ikke oppe og vent!
Nå ser vi ikke ham mer. Om tre måneder er han død... som en død dronte.
- Sir Walter... rolig! - Sir Walter Roli!
- Så du vil ikke delta, Percy? - Nei.
Jeg tenker på England og piken jeg forlot.
- Jeg visste ikke du hadde noen. - Jo! Lady Caroline Fairfax.
- Jeg visste ikke du kjente henne! - Jeg berørte hennes... en gang!
- Hennes... hva sa du? - En gang.
Jeg har aldri hørt det navnet på den før.
Når du kommer hjem, er du en helt. Kanskje du får røre henne to ganger.
- Nei! - Hvorfor ikke?
Fordi vi aldri kommer hjem. Vi er dømt til en våt grav med en skipper -
- som ikke kan stå på beina! - Vrøvl! Jeg har knapt smakt en dråpe!
- Jeg mener, du har ingen bein. - Nå! Det har du rett i. Beklager.
Intet håp om å komme hjem!
Jo! Vi er sikre på å komme hjem. Vi skal nemlig slett ikke reise til Kapp.
- Hva? - Vi skal til Frankrike.
Frankrike er allerede oppdaget. Blant andre av franskmennene.
Vi slår oss ned i Dordogne i et halvår, blir solbrente, -
- drar hjem, sier vi har rundet Kapp og høster all æren!
En mesterlig plan! Jeg har også en kunngjøring!
- Jeg kan ikke veien til Kapp. - Hva hadde du tenkt å gjøre?
Det vanlige. Seile rundt øya Wight til alle blir kvalme, og så dra hjem.
Gamle kjeltring! I overmorgen er vi i Calais. Sett seil for Frankrike!
DAGEN ETTER I OVERMORGEN
Du kan altså ikke veien til Frankrike heller?
Nei! Jeg må tilstå det også.
Pokker!
Han har bare vært borte tre dager, og jeg savner ham alt.
Kanskje jeg kan underholde Dem med skildringer av mine eventyr?
Hva da?
Hva med den gale sjørøverkongen hvis hele mannskap het Roger?
Har hørt det.
Kan jeg distrahere Dem med skildringen av den gangen -
- jeg falt i vannet og nesten ble spist av en hammerhai?
Ja. Greit. Gjør det.
Jeg falt i vannet og ble nesten spist av en hai.
Det merkelige var at hodet var formet som en hammer!
Jeg vil ha gaver! Ellers er jeg ferdig med oppdagelsesreisende!
Og en annen ting! Edmund hadde rett! Du lukter virkelig fisk!
Æsj!
Ingen grunn til panikk. En av mannskapet kan sikkert styre.
- Mannskapet, mylord? - Ja, mannskapet.
Hvilket mannskap?
Jeg trodde det var vanlig maritim praksis å ha et mannskap.
Det er delte meninger om saken.
Alle de andre skipperne sier ja. Jeg sier nei.
Å Gud! Gal som en kost!
SEKS MÅNEDER SENERE
- Underskrift på Sir Walters dødsdom. - Bra.
- Noe nytt om Edmund? - Om de er i rute, burde de nærme seg -
- drikke-urin-stadiet nå. - Ikke vær grotesk!
- Edmund ville heller dø! - Jeg frykter at det er ønsketenking.
Kom inn.
Allerede?
- Du sa i dag. - Jeg er ikke tørst i øyeblikket.
Jeg drakk et eggeglass bedervet vann for tre uker siden.
Javel da. La oss få det unna.
Skal vi drikke hverandres, eller holde oss til vår egen?
Deltar skipperen i denne ta-med-prøve-sammenkomsten?
Han har slurpet i seg sin egen i lange tider. Sier han liker det.
Han begynte faktisk mens vi ennå hadde vann.
La oss få det gjort.
TI MINUTTER ETTER
Alltid sånn! Man spenner seg så man ikke får det til.
- Jeg også. - Jeg har to flasker.
Skjenk! At det skulle gå så langt. Drikke Baldricks vann!
- Si når. - Når.
- På styrten! - Land i sikte!
Endelig Frankrike!
Ved god vind og godt sjømannskap har vi nok en gang nådd vår gode gamle øy!
Hellet har ført oss til Southampton havn.
Siste mann opp får et slikk av katten!
Ikke særlig likt Southampton. Lavastrøm og mangrovesump.
Innfødte som gnir seg på magen og peker på en stor gryte!
Å Gud!
TO ÅR SENERE
- Hvor er de nå? - Er de ikke spist av kannibaler, -
- bør de være her hvert øyeblikk. - Madame!
- Edmund! Du lever! - Ja da.
- Og din tåpelige venn? - Lord Percy, madame.
- Og apen? - Deres majestet!
- Hvor er kaptein Rom? - En trist melding. Rom er død.
Gråt ikke! Han fikk en heltedød. Han ofret livet for sine venner.
Og for at hans fiender skulle få noe til potetene.
- I gryten? - Ja. Din forlovede var -
- en tredjerangs sjømann, med en prima hovedrett.
Vi fikk likevel reddet noe av ham som minne.
Å, lykkestjerne! Jeg skal alltid gå med det til minne om ham.
Jaha, madame...
Jeg husker det var snakk om bryllupsklokker.
Nei. Jeg er lei av oppdagelsesreisende! Har du ikke med gaver, blir du henrettet.
Jeg lot Raleigh slippe fordi han sutret sånn på vei til blokka.
Presanger, takk!
- Det var én ting... - Bra.
En enestående gave fra øyparadiset vi besøkte.
- Hva er det? - En kjepp.
- Er det en kjepp, Blackadder? - Ja, men en svært spesiell.
Når man kaster den, kommer den tilbake!
Det er da ingen vits! Når jeg kaster noe, -
- vil jeg ikke ha det tilbake! Du! Fjern den!
- Hva mer har du? - Vi var så opptatt med å plukke mark...
Hvor gjorde jeg av den ekstra dødsdommen?
Å Edmund, så praktfullt! Men Melchy og Wally, da?
Du har vel noe med til dem?
Dada fikk skjegg, jeg fikk en kjepp.
Hva med de to guttene?
Vi har en ting...
En edel vin fra Det fjerne østen. En kostelig drikk.
Smak, gutter, og fortell oss hva dere synes.
- En stor duft. - Den kjenner jeg igjen.
Det vil glede dere at vi har utømmelige forsyninger av den.